פרשת
   האזינו-
      שובה	
חמדת ימים
HEMDAT  YAMIM	

הרב שאול ישראלי זצ"ל
נשיא ומיסד
Harav Shaul Israeli zt”l
Founder and President

ראשי הכולל:
הרב משה ארנרייך
הרב יוסף כרמל
Deans:
Harav Yosef Carmel
Harav Moshe Ehrenreich

חברי ההנהלה:
פרופ' ישראל אהרוני
מר ברוך אייזנברג
מר יחזקאל הלר
עו"ד שלום וסרטייל
מר אליעזר יסלזון
מר יצחק מוינשטר
מר שלמה מרזל
מר צבי סנד
מר ג'י פומרנץ
מר יאיר מ. פלסר
מר קורט רוטשילד

Members of the Board:
Prof. Israel Aharoni
Mr. Barry Eisenberg
Mr. Jehezkel Heller
Mr. Eliezer Jeselsohn
Mr. Shlomo Marzel
Mr. Isaac Moinester
Dr. Yair M. Plesser
Mr. Jay Pomrenze
Mr. Kurt Rothschild
Mr. Zvi Sand
Adv. Shalom Wasserteil

American Friends of 
Eretz Hemdah Institutions
c/o Olympian
8 South Michigan Ave.
Suite 605
Chicago, IL 60603  USA

Our Taxpayer
ID#: 36-4265359
		
פרשת שבוע
את פניך ד' אבקש/ הרב יוסף כרמל
נהוג בקהילות רבות שלא לערוך טקסי חופה וקידושין בין כסה לעשור. יתכן וסיבות טכניות הביאו לכך, כמו אי היכולת לערוך סעודת שבע ברכות ביום הכיפורים ועוד, אולם ננסה למצוא למנהג זה סימוכין נוספים.
בימים אלה נהוג בקהילות ישראל לומר את מזמור כ"ז בתהילים "לדוד ד' אורי וישעי". במזמור זה מבקש דוד "לְךָ אָמַר לִבִּי בַּקְּשׁוּ פָנָי אֶת פָּנֶיךָ יְקֹוָק אֲבַקֵּשׁ:  אַל תַּסְתֵּר פָּנֶיךָ מִמֶּנִּי…" (שם ח-ט). שלש פעמים חוזר דוד על השורש פנים בהטיות שונות. הדגשה מסוג זה אנו מוצאים גם בתפילתו של משה רבנו לאחר חטא העגל "יג) וְעַתָּה אִם נָא מָצָאתִי חֵן בְּעֵינֶיךָ הוֹדִעֵנִי נָא אֶת דְּרָכֶךָ וְאֵדָעֲךָ לְמַעַן אֶמְצָא חֵן בְּעֵינֶיךָ וּרְאֵה כִּי עַמְּךָ הַגּוֹי הַזֶּה:(יד) וַיֹּאמַר פָּנַי יֵלֵכוּ וַהֲנִחֹתִי לָךְ:(טו) וַיֹּאמֶר אֵלָיו אִם אֵין פָּנֶיךָ הֹלְכִים אַל תַּעֲלֵנוּ מִזֶּה:(טז) וּבַמֶּה יִוָּדַע אֵפוֹא כִּי מָצָאתִי חֵן בְּעֵינֶיךָ אֲנִי וְעַמֶּךָ הֲלוֹא בְּלֶכְתְּךָ עִמָּנוּ וְנִפְלִינוּ אֲנִי וְעַמְּךָ מִכָּל הָעָם אֲשֶׁר עַל פְּנֵי הָאֲדָמָה" (שמות ל"ג יג-טז). המצב של פנים אל פנים הוא בעצם המצב של "מציאת חן". הקשר בין הפרקים מתחזק אם שמים לב גם לבקשתו של דוד "הוֹרֵנִי יְקֹוָק דַּרְכֶּך" (שם יא) המקבילה לבקשתו של משה "הוֹדִעֵנִי נָא אֶת דְּרָכֶךָ". חז"ל במדרש מדמים את מצב העם לאחר חטא העגל למצבה של כלה שחתנה ביטל את חתונתה וז"ל המדרש "משל למה הדבר דומה (שבירת הלוחות) לשר ששלח לקדש אשה עם הסרסור הלך וקלקלה עם אחר, הסרסור שהיה נקי מה עשה נטל את כתובתה מה שנתן לו השר לקדשה וקרעה אמר מוטב שתדון כפנויה ולא כאשת איש" ( שמות רבה (וילנא) פרשה מג ד"ה א ויחל משה). עבודתו הגדולה של משה היא לחדש את הקשר, לדאוג לכך שהחתונה שבוטלה תחזור ותתקיים. ההודעה של הקב"ה ביום הכיפורים "סלחתי" היא זו שאפשרה את המעמד של "וְשַׂמְתִּיךָ בְּנִקְרַת הַצּוּר וְשַׂכֹּתִי כַפִּי עָלֶיךָ עַד עָבְרִי " (שם, שם כב) ומקבילתו בתהילים  "כִּי יִצְפְּנֵנִי בְּסֻכֹּה בְּיוֹם רָעָה יַסְתִּרֵנִי בְּסֵתֶר אָהֳלוֹ בְּצוּר יְרוֹמְמֵנִי" (שם ה).  שמשמעותו כניסה לחופה – לסוכה כלשון הנביא " וּבָרָא יְקֹוָק עַל כָּל מְכוֹן הַר צִיּוֹן … חֻפָּה: וְסֻכָּה תִּהְיֶה לְצֵל יוֹמָם מֵחֹרֶב וּלְמַחְסֶה וּלְמִסְתּוֹר מִזֶּרֶם וּמִמָּטָר" ( ישעיהו ד' ה-ו). לפי זה אנו מקדישים את הימים שבין ראש השנה ליום הכיפורים להכנות ולחזרה בתשובה שיאפשרו את חידוש החתונה בין כנסת ישראל וקודשא בריך הוא. העיסוק בחתונה פרטית עלול להסיח את הדעת מצרכי הכלל. הזמן חייב להיות מוקדש ,דווקא לסידור הקשר עם הקב"ה ולא לסידור חופה וקידושין מההיבט הפרטי. אם כיוון זה נכון ברור גם למה תקנו לקרא בשבת שובה בפרק האחרון של ספר הושע. שיר השירים שכולו קודש קדשים עוסק בקשר בין הדוד והרעיה, בין קודשא בריך הוא לכנסת ישראל. ישנו מקום נוסף בתנ"ך שמשתמש בביטויים של שיר השירים כדי לתאר את היחס בין ישראל ואביהם שבשמים, זוהי ההפטרה של שבת תשובה-שובה. הושע קורא "שׁוּבָה יִשְׂרָאֵל עַד יְקֹוָק אֱלֹהֶיךָ כִּי כָשַׁלְתָּ בַּעֲוֹנֶךָ:… אֶהְיֶה כַטַּל לְיִשְׂרָאֵל יִפְרַח כַּשּׁוֹשַׁנָּה וְיַךְ שָׁרָשָׁיו כַּלְּבָנוֹן: יֵלְכוּ יֹנְקוֹתָיו וִיהִי כַזַּיִת הוֹדוֹ וְרֵיחַ לוֹ כַּלְּבָנוֹן: יָשֻׁבוּ יֹשְׁבֵי בְצִלּוֹ יְחַיּוּ דָגָן וְיִפְרְחוּ כַגָּפֶן זִכְרוֹ כְּיֵין לְבָנוֹן" (הושע  י"ד ו-ח). קל מאוד לזהות את הביטויים משיר השירים. לפי הסברנו העניין ברור, דווקא שבת זו היא הזמן לקרא פסוקים אלה, העוסקים בקשר הנבנה בין כנסת ישראל ודודה.

הבה נתפלל שנזכה גם אנו לחידוש הברית והחסד במשמעות של " מָצָא חֵן בַּמִּדְבָּר" (ירמיהו ל"א א)  "זָכַרְתִּי לָךְ חֶסֶד נְעוּרַיִךְ אַהֲבַת כְּלוּלֹתָיִךְ" (ירמיהו ב' ב) ונחזור להיות שוב במצב של פנים אל פנים עם הקב"ה.
	
ERETZ HEMDAH
5 Ha-Mem Gimmel St. P.O.B 36236   Jerusalem 91360
Tel:  972-2-5371485  Fax: 972-2-5379626		ארץ חמדה ע"ר
רח' המ"ג 5 ת.ד. 36236 ירושלים 91360
טל' 02-5371485  פקס: 02-5379626	
Email: info@eretzhemdah.org             web-site: www.eretzhemdah.org	

התורה והמדינה (מעזבונו של מרן הגר"ש ישראלי זצ"ל)
הרב יוסף כרמל - ראש כולל "ארץ חמדה
מפקד אוכלוסין על פי ההלכה/ חלק שנים שער
מרן "החת"ם סופר" בתשובתו המפורסמת בעניין זה (הובאה בשבועות הקודמים לענין רשימת מקבלי התמיכה מארגון הפקידים והאמרכלים באמסטרדם בראשות ר' צבי הרש לערען) קובע את הגדרים הבאים וז"ל "אשר היוצא מדברינו, שלא לצורך אסור למנות בשום אופן תחבולה כלל, ולצורך מצוה שלא על ידי גורל, צריך שיתנו חצאי שקלים ויהי' לכפר על נפשותינו, ואמנם לצורך מצוה ועל דרך גורל מותר למנות על ידי דבר אחר ואין צריך כפרה. אמנם למנות הפרפרות ולאמור פרפרת זה לזה וזה לזה מותר לגמרי. וה"נ לענין שאלתנו, המעתיקים שבארץ ישראל אינם עושים כלום אלא מעתיקים שמות מספר לספר והמתנדבים יאמרו כך לפלוני וכך לפלוני ותל"מ" (שו"ת חתם סופר קובץ תשובות סימן ח). אם נסכם את הדברים בלשון זמננו מתקבלות המסקנות הבאות: א. מניין שאינו לצורך אסור בין במנין ישיר ובין במנין עקיף (באמצעות דבר אחר).  ב. מניין שמטרתו לברר את כמות הנמנים, לצורך מצוה, מותר אך ורק באמצעות מחצית השקל .  ג. מניין שמטרתו איננה גילוי הכמות אלא מטרה אחרת כמו למשל  במקרה של בירור על ידי הגורל מי הכהן שיזכה בתרומת המזבח או מניינו של שאול בטלאים כדי למנות מפקדים ולחלק את המתפקדים למחלקות ופלוגות, מותר רק בצורה עקיפה, כלומר באמצעות דבר אחר (כגון אגודלים או טלאים).  ד. עריכת רשימת שמות או רשימת חפצים גם לפי המשתמשים בהם מותרת ללא כל פקפוק. לפי מסקנתו אכן אין לערוך מפקד אוכלוסין במדינת ישראל ללא שימוש במחצית השקל. מו"ר מרן הגר"ש ישראלי זצ"ל עם כל הכבוד וההערצה שרחש ל"חת"ם סופר" מביא את הקושיות הבאות על שיטתו. 1. בעל פאת השולחן הקשה, מילא במנין שמנו את אגודלי הכהנים ניתן לבאר בפשטות שהמנין כלל לא עניין את המונה, אבל במפקד  של  שאול הפשט הוא ששאול רצה לברר את מספר החיילים שהתגייסו לעזרת ד' בגיבורים. 2. מו"ר מקשה, שהרי גם אם נקבל את טענת ה"חת"ם סופר" שהכהן הסופר ומונה לא רצה למנות אלא להפיל גורל, אבל סוף סוף כיון שהכהן היה מכריז על מספר גבוה כדי שאי אפשר יהיה לחשב על מי הגורל יפול הרי ברגע שהסיבוב הראשון הסתיים המנין ממילא ידוע. לכן למרות מעמדו ההלכתי החשוב של ה"חת"ם סופר" פסק מו"ר שלא כדבריו.

"עשות ספרים הרבה"  (קהלת י"ב יב)

עקדת יצחק לזרעו ספר זכרון ליצחק הירשברג ז"ל 
(436 עמ' + פרקי זיכרון) בעריכת ישראל רוזנסון ובנימין לאו

בראש השנה נזכרים אנו ומזכירים לריבונו של עולם בתפילתנו את המעשה רב ההוד והפלא של עקידת יצחק. סיפור זה של העקידה בו מתבקש אברהם להעלות כעולה את בנו יחידו שנולד לו בימי זקנותו עורר בכל הדורות תשומת לב מרובה. חכמינו ז"ל ראו באותה מסירות נפש שהתגלתה בדרכו של אברהם לפיד אש המאיר את הדרך לעם ישראל לאורכה של ההיסטוריה, להיות מוכנים ועומדים למסור את נפשם למען הקב"ה ולמען ישראל. גם דורנו דור של מוסרי נפש הוא, ובין אלו נמנה יצחק הירשברג הי"ד שנפל בגיל י"ט במלחמת שלום הגליל.
משפחתו של יצחק הי"ד החליטה לכנס ספר שיתן זויות רבות ומגוונות מרבנים, אנשי אקדמיה דתיים וחילוניים סביב הבנת ניסיון העקידה: משמעותו, לקחיו, היבטים של העקידה באמנות וכן דיונים על אלו שחסרו בעקידה - שרה וישמעאל.
התוצאה היא מעניינת אם כי ישנם מאמרים שלא ינעמו לאמונים על הלימוד המסורתי.
נביא כמה מנושאי המאמרים: הרב לאו והרב אליהו גרוסברג עוסקים במדרשי חז"ל סביב העקידה. הרב שביב מרחיב סביב הרעיון שהמסר של העקידה הוא בחשיבות של המוסר ובקשר ההדוק בין מוסר לעבודת ה'. גם הרב אריאל מטפל ביחס בין המוסר לעקידה וקובע "המוסר והאמונה בה' הם אחד" לדעתו המסר של העקידה הוא שהחיים הם בעלי משמעות רק כאשר הם מכוונים על ידי הערכים הנכונים.

שו"ת במראה הבזק"
 (מתוך ח"ד)
פראג, צ'כיה							Prague, Czech Republic
תשרי, ה'תשנ"ח
משמעות שינוי נוסח בהוספה של "וכתוב לחיים טובים" בעשרת ימי תשובה
שאלה
בנוסח התפילה, בהוספות שמוסיפים בעשי"ת, אנו מוסיפים בברכת ההודאה "וכתוב לחיים טובים כל בני בריתך". והנה ישנו הבדל מעניין בין נוסח אשכנז וספרד, לבין נוסח עדות המזרח, לגבי המקום המדוייק שבו מוסיפים מילים אלו:
בנוסח אשכנז וספרד אומרים:
"וכתוב לחיים טובים כל בני בריתך. וכל החיים יודוך סלה, ויהללו" וכו'.
ואילו בנוסח עדות המזרח הנוסח הוא:
"וכל החיים יודוך סלה. וכתוב לחיים טובים כל בני בריתך. ויהללו ויברכו" וכו'.
כלומר, שהמלים "ויהללו ויברכו" וכו', שבכל השנה מתייחס ל'כל החיים', בעשרת ימי תשובה, כבר אינו מתייחס לכל החיים, אלא רק ל'בני בריתך'. מהו היסוד לשינוי זה בנוסח עדות המזרח?

תשובה
אמנם נכון, שלפי הפשט "וכל החיים" מוסב על כל הבריות כולן, ולא רק על הצדיקים הנקראים חיים אפילו במותם, ולהוציא רשעים שנקראים מתים אפילו בחייהם, אך דווקא בעשי"ת ניתן לומר שגם "בני בריתך" פירושו כל הבריות כולן, שכן בספרים הקדושים מובא שבכל מקום שכתוב בתורה "היום" — הכוונה היא לראש-השנה. וכך גם בפס' "אתם נצבים היום כלכם לפני ה' אלוהיכם", המלה "היום" היא רמז לראש-השנה. ובהמשך שם כתוב "לעברך בברית ה' אלוהיך", משמע שבר"ה כורתים ברית עם ה'. ואולי זוהי כוונת המשנה "כל באי עולם עוברין לפניו כבני מרון", כדרך כורתי ברית שהיו עוברים בין שני חלקים, משמע שכל הבריות עוברות בברית זו עם ה' — כל אחד לפי מידת הקשר שיש לו עם הקב"ה ומחוייבותיו שלו. יוצא אפוא שאנו מבקשים בתפילתנו שכל הבריות יכירו במלכות הי"ת בעולמו ויודו לו על כל חסדיו וטובותיו, וכמו כן שיזכו כולם בחיים טובים, מאחר שעוברים בברית ה'.